Resync: Xenzai[NEF]
Det där är alltså döden.
Nu ska jag berätta det värsta.
--Det är inte sant. --Aj!
Ska jag ta farväl nu?
--Han dör! --Gå, Annie!
Två år tidigare
Det var ingenting, bara en liten god gärning i mörkret.
Men ödets spel är alltid långsiktigt.
Hon ställde henne på ena sidan gatan och frågade dem på andra sidan:
"Hur gammal är hon?" De sa: "45-50?"
--Mitchell kommer. Vad pratar han om? --Den där serien. "10 Years Younger".
--Hur länge är Herrick borta? --Vet inte.
--Hon har kvinnan med sig... --Håll käften!
--Jag har inte sett nån sån på åratal. --Nu ska vi ha kul.
--Hallå där, vovven! --Hit! Duktig hund.
--Jag har inga pengar. --Vi vill inte ha dina skitiga pengar.
Nej, vi vill leka.
--Nej, nej... --Hallå där!
--Han är skadad. --Mår han bra?
--Kom igen. --Nu är det min tur.
Kompis!
Kom igen, killar!
Hör ni!
--Vad gör ni? --Han är en lyko!
Har du nåt du vill säga, Mitchell?
--Såg nån er lämna kaféet? --Spelar det nån roll?
När de hittar honom död kan de koppla det till er.
--De vet inte vilka vi är. --Jo.
Jag kom hit tidigare och pratade med ägaren.
Hans farmor är döende så jag gav honom vårt visitkort.
--Firman är ju falsk! --Man fick trehundra för fem pund.
Ni har lämnat ett tydligt spår efter er.
Visst.
Kom.
--De tänkte döda mig. --Ja.
--Varför då? --De gillar inte varulvar.
--Hur visste de...? --Såna som vi känner igen såna som du.
Det är komplicerat.
--Såna som ni? --Vampyrer. Bor du i närheten?
--Jag bor ovanför kaféet. Vampyrer? --Ja. Du måste flytta.
De kommer tillbaka. Det gör de alltid.
Jag beklagar.
Vad händer sen, då?
Jag kan inte fortsätta...
Jag har förlorat allt.
Jag har haft det här i sex månader. Plötsligt finns det vampyrer.
De vill döda mig, så jag måste flytta.
lgen.
Vad händer sen?
De var två själar, förenade av rädsla och ensamhet.
Förlorade i mörkret.
Ödet föste ihop dem. Nu skulle de få veta varför.
Föremålet togs ut.
--Han har ingen puls. --Ett, två, tre!
--Sex enheter blod. --Rör inte masken, Mitchell.
--Vi är här. --Tryck på såret.
Varför får vi inte upp nåt? Har ni ringt operationsavdelningen?
--Får vi upp nåt? --Nej.
Hämta en ny maskin.
--Vad står på? --Mitchell blev överfallen.
Det är alltid nåt skumt med er. Mitchells tillstånd, hans kropp...
Det står inte rätt till.
--Det är en familjegrej. --Vad betyder det, George?
Det är bara gåtor. Är du inblandad i den här familjegrejen?
--Jag antar det. --Då är jag inblandad genom dig.
Det tycker jag inte om.
Jag klarar inte det här längre.
Vi övervakar honom och tar en titt i morgon bitti.
--Vad sa han? --De förstår ingenting.
Såret läker snabbare än förväntat, plus grejen med hjärtslagen.
Det gillar de inte.
Vi måste få ut honom. Folk börjar ställa frågor.
Vi kan inte flytta honom. Varför blir han inte bättre trots allt blod?
Jag vet inte.
Varför gick du inte genom dörren? Jag sa att jag klarade det här.
--Vill du att jag går? --Nej, men om jag fick chansen...
Du... Åk hem och lägg dig och vila en stund.
--Jag är för uppe i varv. --Vi vilar i skift.
--Vad gör du med dörren? --Jag stannar tills Mitchell är frisk.
Jag ber dem ringa en taxi.
Jag är redan framme. Jag har aldrig förflyttat mig så långt.
Jag missade visst flyget.
Jaha... Vad ska jag göra nu? Förutom att prata med mig själv.
--Hjälp migl --Hallå?
--Vad gör du? Gå bort från sängen. --Jag är sjukhuspräst. De ringde mig.
--Varför? --En anställd hade lagts in.
--Klockan är tre. --Han kanske inte... Jag skulle komma.
--Vad ska du göra? --Be för honom. Vill du delta?
--Nej, det är ingen bra idé. --Vi kan sitta och fundera en stund.
--På vad då? --Skärselden som väntar alla ateister.
Nej, jag är jude och...han är komplicerad.
--Judar ber. Jag har sett "Yentl". --Du är sarkastisk.
Jag skäms, men sen förlåter jag mig själv.
Du...
Hej, kompis. Mår du bra?
--De kommer! --Nej, du är trygg här.
--Nej, de är på sjukhuset. --Jaha.
--Jösses... --Vad då?
De som skadade honom är här på sjukhuset.
--Va? Vi borde ringa vakterna! --Det är lite för stort för dem.
--Jag måste få ut Mitchell. --Han får inte flyttas.
--Låt mig prata med dem. --Bra idé!
--Jag hoppades på ett nej. --Kom!
De kanske har gått vilse. Jag hittar aldrig här. En gång...
Vad är det där?
--Säg nåt från Bibeln. --Jag kommer inte på nåt.
--Din senaste predikan. --Ja...
"När jag var barn talade jag som ett barn och tänkte som ett barn."
--"Jag har lagt bort det barnsliga." --Ni är inte välkomna här!
Jag ska ta en kopp kaffe.
--Det finns en knapp där ifall... --Vad då?
lfall att, bara.
Min kropp producerar inget nytt blod. Jag behöver...
--Det här hjälper inte. --George berättade vad som hände.
Jag förstår inte. Jag trodde att du var Månadens vampyr.
Jag ändrade mig.
--Det finns ett annat alternativ. --Nej, Josie.
Låt mig få tala färdigt.
Min sjukdom...
Det är inte värt att börja på nån tjock bok.
Se det som organdonation.
Varje gång jag gör det kommer jag längre ifrån mänskligheten.
Om inte du stoppar Herrick, vem ska då göra det?
Du har redan räddat mig. Låt mig få rädda dig.
Döden är inte alltid ovälkommen.
Det kommer en tid när man känner att festen slår av på takten.
Vad ska hända med dig, min älskade?
--Jag överlever. --Ja, i all oändlighet.
Jag är trött.
Jag tänkte på första gången jag såg dig.
Herregud, mina knän kändes som spaghetti.
Du satt och rökte och försökte se sofistikerad ut.
Jag tände fel ände i tio minuter. Du gjorde mig nervös.
Hej. En kopp kaffe, tack.
Vill du se mina tuttar, lilla vovven?
Det är ingen fara, George.
Jag har ingen brådska med Mitchell. Jag ville träffa dig.
Kom och sätt dig. Ta nåt att dricka.
Undvik varm choklad.
--Hur tror du att det här slutar? --Jag vet inte.
Kysser vi varandra?
--Vet du vad vi har påbörjat? --Jag känner till dina planer.
"Dina planer". Som om det handlade om min ärelystnad.
Det här är nåt naturligt, darwinism, och inget kan stoppa det.
lnte Mitchell, inte er kompis Casper och inte du.
Jag jagar er till världens ände och sliter köttet från era ben.
Du borde inte ha hämtat honom.
Det väckte min uppmärksamhet.
Jag orkar inte bli rädd.
Du låter självsäker för nån som lät en lyko och ett lik ta din bästis.
Du har rätt. Det var imponerande. Dig ska man inte bråka med.
Det vore vansinnigt av mig att göra nåt sånt här.
Tänk om jag gjorde det igen.
Var det allt?
Jag har känt på värre en fredagskväll i Broadmead. Var är min actionhjälte?
Det var bättre.
Stanna där! Rör honom inte, vad som än händer.
Det är som "Top Trumps". Varulven mot vampyren.
Vad ska hända? Det är jättespännande!
Nej, sluta inte!
Du kan ta mig nu och få slut på allt det här.
Vet du vad ditt problem är? Du är för mänsklig.
Så, ja... Jag kanske låter självsäker.
God morgon, mrs Hunter.
--Aj, akta bandaget! --Läkarna skrev alltså ut dig?
De var nog glada att slippa mig. Berätta vad Herrick sa.
Han ska jaga oss till världens ände och slita köttet av mina ben.
Det var det jag sa till Owen.
När jag dog... Jag trodde inte att det förändrade mig.
Jag och det hemska som hände mig var två skilda saker.
Nu känns det som om de två delarna överlappar varandra.
--Har du känt så? --Nej, aldrig.
Det som händer mig händer, och sen är det långt borta.
--Fast dina sinnen... --Det är inte jag.
Herrick kan inte skada mig. Jag vet att det låter...
Han snackar bara. Han kan inte skada mig, jag är redan död.
Jo, det kan han.
Det är huset, jag och George som håller dig kvar.
Han tar hand om oss och bränner ner huset.
Sen finns det inget kvar. Du blåser bort som en strimma rök i vinden.
Så långt går det inte. Vi stoppar honom.
Du blir frisk och vi tar hand om varandra. Därför kan han inte vinna.
Det jag sa i går, jag menade inte...
Vissa saker om dig får jag aldrig veta. Det gör inget.
Men vad det än är, så börjar det spilla över till allt annat.
--Det skrämmer mig. --Mig också!
Jag behöver nåt normalt, nåt snällt.
Du vill att jag ska välja mellan dig och honom.
Det har jag inte sagt. Säg inte så.
Jag vill vara lycklig. Jag vill ha dig. Det är inte orimligt.
Min värld och din hemliga värld... Kan de existera sida vid sida?
Är du uppe och går redan? Har du ätit ett mellanmål?
Vi ska avsluta det här. Bara du och jag, i morgon.
Jag är rätt upptagen. Jag har en massa jobb.
--Nästa vecka? --Det måste ske i morgon.
--Varför gör du så här? --Du måste stoppas.
--Jag kommer att spöa dig. --Tänk på vilket budskap det ger folk.
--Jag fattar inte. --Det finns villkor.
--Nu så... --Låt George och Annie gå.
Herregud... Vad har de för hållhake på dig?
Du skulle inte förstå. Det är den centrala punkten.
Efteråt har de ett dygn på sig att fly.
Ser vi dem efter det så är de lovligt byte.
Och jag som tänkte ge dig Sydamerika.
Ring mig i morgon.
Vad har du gått med på? Är du tokig? Varför tar du den risken?
Vi måste avsluta det här, annars tar de oss.
Vi tar striden till dem. Vi spöade dem på begravningsbyrån.
Förstår du hur många vampyrer det finns? Lita på mig.
Om jag besegrar honom så faller allt ihop.
Men du kan inte besegra honom.
--När ska det hända? --l morgon.
--Varför i morgon? Då förvandlas jag. --För att du inte kan vara där då.
Vill du få stryk? Är det här nåt slags martyrgrej?
--Varför gör du så här? --Då släpper han er.
--Ta med dig Nina och börja om. --Jag, då?
--Håll ihop med George. --Jag kan inte.
Det här är helgalet! Vi ska inte ens prata om det här.
Vad har du för tro?
Det är svårt att säga.
Den har blivit lite elastisk under de senaste åren.
--Var tron viktig för dig? --Det är den fortfarande.
Men jag deltar inte längre. Jag ser bara på från sidan om.
--Jag är inte värdig. --Varför inte?
Varför kom du hit?
Det du sa häromkvällen, citatet från Bibeln...
Hur gick det? "När jag var barn..."
"När jag var barn talade jag som ett barn"--
--"förstod som ett barn och tänkte som ett barn."
"Men sedan jag blev vuxen har jag lagt bort det barnsliga."
Det har snurrat runt i huvudet. Vad betyder det?
Olika saker vid olika tidpunkter. Nu handlar det om tro för mig.
Min uppfattning av världen, av vad som är möjligt och omöjligt--
--måste förändras och bli mer elastisk.
Vad betyder det för dig?
Att det är dags att bli vuxen.
--Jag borde inte vara här. --George...
Jag måste få veta... De där männen, vad var de?
De var bara män.
Börja inte tvivla.
De var bara onda män.
Vi måste lämna huset. De kommer snart tillbaka.
Håll er till offentliga platser. Men anfall är bästa försvar.
Vi kan inte bara sitta och vänta.
Jag ska träffa Herrick och avsluta det här.
Den attityden gör att du inte får bestämma nåt. -- Visst, George?
--Säg nåt. --Vi bör respektera Mitchells beslut.
Jag måste tänka på min framtid och på Nina.
--Du kan inte lämna honom! --Jag lever inte för alltid.
--Jag har inte tiden på min sida. --lnte han heller!
--Du tvingade mig att rädda honom. --Det var annorlunda.
--Du sa: "Annars har du dött." --Det här är hans val.
--Jag är rädd! --Alla är rädda!
Förlåt, Annie, men det finns inget kvar för dig förutom det här.
Jag är den enda i rummet som... Jag har en chans!
--Förlåt. --Det gör inget.
--Det är det jag vill, för er båda. --Vill du det?
--Ja. --Är allt klart?
Man kan gå upp på sjukhustaket. Det är en säker plats.
Låt mig göra det. Jag vill berätta för Herrick.
Om jag får prata med honom... De rör inte mig, då bryter de avtalet.
Snälla du. Snälla!
--Låt mig försöka. --Visst.
Annie...
Snälla Annie, sluta! Det är inte som om jag har supit bort minnet.
Jag minns namnen, hur de var klädda--
--vilka som grät och vilka som gjorde motstånd.
Andra har försökt sluta, men de klarade det inte.
Jag trodde att blodtörsten blev för stor, men det berodde på det här.
När suget försvinner kommer allt man har gjort tillbaka.
Det är jag i rummet med den personen. Det är lättare att återvända.
Att dricka blod igen så att man inte behöver konfronteras med det.
Tro mig, George är inte fegare än jag.
Förlåt.
--Var inte begravningsbyrån en fasad? --Jo, det är den.
Nanna är en av oss. Hon sitter där och läser broschyrerna.
Det ser bra ut utifrån.
--Mår du bra? --Ja!
--Visst var du ihop med Hitler? --Ja.
--Rekryterade nån en gammal kvinna? --lbland äter man vad som helst.
Jag har ett meddelande från Mitchell om var ni ska träffas.
Har ni ingen telefon?
Jag vet inte hur det har kunnat gå så här långt--
--men det här är vår sista chans. Varför är han så viktig?
Mitchell är väldigt farlig, farligare än han själv inser.
Han hade det mörkaste hjärtat av oss alla.
Ändå hittade han nåt annat och ångrade sig. Det handlar om symbolik.
Jag måste utplåna tusen år av rädsla och skam.
Mitchell erbjuder ett alternativ. Han blir en symbol.
Vi kan försvinna för alltid. Du kan säga att du dödade honom.
--lngen kommer att veta om det. --Jo, jag!
Då vet jag att jag lät nåd och nostalgi hindra mig.
Om jag inte kan besegra honom förtjänar jag inte den här världen.
Det var modigt av dig att komma hit.
Jag respekterar det. Men allt har redan satts i rullning.
Det finns inget vi kan göra.
Platsen ni ska träffas på...
Ta fram en penna.
--Var ska du förvandlas? --l skogen.
--Ska du låta vargen löpa? --Han brukar förvandlas i skogen.
Jag skickar dit några grupper som tar honom när han återhämtar sig.
--Vad ska du göra med Nina? --Vi har bara dejtat i några veckor.
Nu ska jag övertyga henne om att lämna sitt liv och fly med mig.
Du måste ta med dig Annie. Det förstår du väl?
--Spöket, då? --Tja...
När de andra är borta kan vi bränna ner huset--
--och se på när hon svävar bort.
Vi smetar blod i ansiktet och dansar runt elden som grottmänniskor.
Det blir en helkväll.
--Vi möts på stationen. --Kanske det.
Jag kanske stannar och slåss.
--En dag kommer du att förstå. --Det är lugnt. Jag fattar.
Minns du när vi träffades? Du räddade mig.
Du sa att jag måste fly. Jag svarade: "Vad händer sen?"
Jag har en grej som förföljer mig--
--så mitt liv kommer alltid att vara: "Vad händer sen?"
--Men sen kom det här. --Vad då?
Du trodde att det skulle vara tomt, men sen kom det här.
Sen kom huset, du och jag...
Och Annie.
--Men det var inte mänskligt. --Nej, det kunde det aldrig vara.
Jag trodde inte det.
Förlåt...
Jag, då?
De fortsatte komma.
Nåt måste ha hänt, för de verkade arga.
De slutade inte.
--Vilka då? --Vampyrerna.
Var är jag?
--Jag tror att du är död. --Jag vill inte vara död.
Jag vet.
Kan du föra mig dit?
Skynda er!
Hitåt!
Kom!
Hallå?
Herrick hämtade mig. Nu har jag förfädernas blod i mig.
Tiotusentals år av storhet och ära!
Grattis, du har lärt dig att prata som en idiot.
Han ska slita av Mitchells huvud!
Mitchell borde låsa in sig i hålan och aldrig komma ut.
Han skulle prisa Herrick, och barn skulle få höra honom böna och be.
Vad sa du?
Vad gör du här? Jag sa ju... Vad är det som har hänt?
Herrick kommer inte hit.
Vi ville leva i stillhet. Vi ville ha ett normalt liv.
Vi skulle ha hållit oss gömda för evigt.
Du borde inte ha gett dig på Mitchell.
Det väckte min uppmärksamhet.
--Mitchell! --Har du sett George?
Jag fick ett brev. Han har dumpat mig.
--Vem är du? --Annie. Jag har sett dig hemma.
--Vad pratar du om? --Nej, det har jag ju inte.
Hälsa din kompis att om han vill göra slut får han ta det öga mot öga.
Han ska hålla sig borta från mig, för ser jag honom...
--Nej, hälsa att... --Håll klaffen!
Stanna här där du är säker.
Jag undrar en sak... Varför klarar Mitchell av min davidsstjärna?
Varför skadar den inte honom?
Det beror på att du tycker om honom. Det har med dig att göra.
--Det låter logiskt. Tack. --lngen orsak.
Jag vet inte vad du vill uppnå.
Jag kan inte bli dödad. Du kan inte skada mig.
Det är inte sant.
Vi pratar inte om kulor eller knivar, eller hur?
Jag är vapnet.
--George! Kom ut därifrån! --Vi kan hjälpa dig!
Du har inte tänkt igenom det här. När du rör mig finns det ingen återvändo.
Tro mig, jag vet.
Öppna inifrån.
--Det kommer. --Förlåt, George.
Nej! -- Nej, Mitchell!
Nej!
En varulv, ett spöke och en vampyr vill leva som människor.
De skaffar jobb och hus. De ljuger för vänner och smittar älskare.
Det enda mänskliga de lyckas ta till sig--
--är människornas förmåga att bedra och förstöra.
Er lilla plan tycks ha misslyckats.
--Hur går det med din plan, då? --Än har vi inte sett slutet.
Er lille självmordsbombare sprängs snart.
--Jag tar med mig Herrick. --Han ska ingenstans.
När du gör det finns ingen återvändo.
lngen annan kan göra det. -- Säg det, Annie!
--Han har rätt. Vi borde gå. --Gör som han säger.
Vi är med på det båda två.
--Du hörde vad han sa. --Förstår du inte?
Han vill göra dig ond. Det är det enda han kan göra.
Skynda er. Den stora stygga vargen vill slåss.
Jag vet vad jag gör.
Dessutom...
...är jag skyldig dig det här.
Tack.
--Bara en kvar. --Varför är du inte rädd?
När jag promenerade hit i kväll såg jag ut över deras stad--
--och kände mig ödmjuk. Jag såg min del i det hela.
Var jag passar in.
Hemligheten med framgång är att omformulera sina mål.
Jag trodde att jag skulle leda, men jag var bara nyckeln.
"Vår värld vanns nästan av en sån primat."
"Nationerna gjorde honom nedbruten."
"Men gläds ej än åt flykten ifrån hat."
"Det sköte som han kom ur lever än."
Jag är början...
Det kommer fler efter mig. Om ett år, ett årtionde--
--är det här landet vårt, och vi har all tid i världen på oss.
Vad står på?
--Nina... --George?
Det är inte säkert.
--Vad händer? --Mitchell hade rätt.
Nu är vi likadana, du och jag. Din löjliga, naiva moral--
--din sista strimma mänsklighet, det förlorar du i kväll.
--George! --Nina!
Ut med henne!
Det var min roll. Om jag ska till helvetet så tar jag dig med mig.
Har du inte räknat ut det än?
Mänsklighet handlar om kärlek och uppoffring.
Det här tar inte ifrån mig min mänsklighet.
Det är ett bevis på det.
Hit, vovven.
Gör det! Kom igen, ditt jävla missfoster!
Gör det!
Han kommer.
Jag kan inte hålla emot. Sätt i gång brandlarmet. Alla måste ut.
--Gör det! --Stick!
Du försökte skydda mig, inte sant?
Jag trodde att de kunde existera samtidigt.
Nåt som jag hatade och nåt...
Säg det.
Nåt som jag älskade.
Det såg så smärtsamt ut. Vad händer? Hur känns det?
Det går inte att beskriva.
Jag ska tvätta mig. Jag kommer strax.
--Hur fick du det? --Ärret på min axel?
Du sa att du ramlade igenom en altandörr när du var elva.
Jag blev riven av en varulv.
--George verkar hantera allt bra. --Jag vill hellre se en reaktion.
--Att han känner skuld eller avsky. --Det kanske inte rör honom.
--Han dödade en person. --Räknas Herrick som en person?
Vi får hålla koll på honom. Vi vet inte hur det blir.
Varför kunde jag höra de döda? Det kunde jag inte förut.
Du nobbade döden. Det har ingen gjort förut.
Det öppnade nåt inuti dig.
--Jag har fått nya förmågor. --Du borde bli en actionfigur.
--Hur mår Nina? --Bra.
Hon är lite uppskrämd.
Vi glömmer hur det är att ställas inför det här.
Hur länge stirrade den på henne? Varför gjorde den så?
Jag kanske kände igen nåt hos henne.
En förbindelse som hindrade mig från att skada henne.
Du säger "jag" om varulven. Det gjorde du inte förut.
Allt är annorlunda nu. De senaste månaderna har känts som hundår.
Vad händer nu, Mitchell?
Är det över? Är vi trygga nu?
Herrick kanske hade rätt. Nån kanske tar över efter honom.
Eller så är det slut. Det kanske inte händer nånting.
Vi vet inte hur trygghet känns.
Det kanske är så här.
Förlåt om jag går på, men nämnde hon ordet "vampyr"?
Nej, hon sa inte att de var en vampyr och en varulv.
Men jag har funderat på det hon sa att de skulle göra--
--och allt knäppt som hände, och det stämmer.
Jaha. Då vill jag bara förtydliga...
Var det er döda fru som sa det här till er?
--Hon var min fästmö. --Förlåt. Er döda fästmö.
Hon ville göra mig galen.
Vem skrattar sist?
Javisst.
Tack, mr Norayan. Ni var till stor hjälp.
Finns det nåt ni vill ha? Böcker, färg, mat?
Nåt gott mellanmål?
lbland undrar jag...
Är jag trygg här?
Det är en säkerhetsavdelning. lngen har rymt på över sju år.
Jo, men kan nån ta sig in?
Ni är trygg här.
Då så.
Professor Jagat?
Vi har hittat dem.
Resync: Xenzai[NEF]
Översättning: Helena Lagerholm www.broadcasttext.com